Sad, pri kraju mog griješnog života...
kao sjedokosi starac...
pripremam se na ovom pergamentu ostaviti svjedočanstvo
o čudesnim i užasnim događajima...
kojima sam bio nazočan u mladosti...
krajem 1327. godine.
Možda će Gospod u svojoj mudrosti uslišiti moje molitve...
da budem vjerodostojan kroničar događanja...
u dalekom samostanu na mračnom sjeveru Italije.
U samostanu čije je ime, kako mi se čak i sada čini...
bolje ne spominjati.
I M E R U Ž E
Nadam se da mi ruka neće zadrhtati sada kad se počinjem
oslobađati prošlosti i oživljavati zabrinutost...
koja mi je pritiskala srce dok smo se približavali zidinama.
Trebamo li mu reći?
Ne. Tražit će na pogrešnim mjestima.
Ali...
što ako sazna na svoj način?
Precjenjujete njegove sposobnosti.
Postoji samo jedan autoritet sposoban istražiti ovakve pojave.
Sveta Inkvizicija.
Kakvo je vaše mišljenje, časni Jorge?
Draga braćo...
prepuštam svjetovne stvari mlađima.
Adsone...
- Da, učitelju. - Zahtjevima prirode...
se moramo prilagođavati.
Dakle, vrati se u portu, nek ti zgrada bude s lijeve strane,
a ulaz u portu s desne. Pronaći ćeš mjesto koje ti je potrebno...
iza trećeg luka.
Ali, rekli ste mi da nikad niste bili u ovom samostanu.
Kad smo stizali, vidio sam jednog brata kako juri tim putem.
Ali, vratio se mnogo sporije, blaženog izraza.
Hvala, učitelju.
U ime Benediktinskog reda...
imam čast poželiti dobrodošlicu Vama i Vašoj franjevačkoj braći...
u našem samostanu.
Jesu li stigli ostali delegati?
Ubertino iz Casalea je ovdje već nekoliko tjedana...
ostali stižu sutra.
Sigurno ste umorni poslije dugog putovanja.
Ne... Ne naročito.
Je li vam nešto potrebno?
Ne, hvala.
Dobro... onda ja...
Ostavljam Vas u miru.
Žao mi je što vidim da je jedan od Vaše braće...
nedavno otišao Gospodu.
Da, strašan gubitak.
Brat Adelmo bio je jedan od naših najboljih ilustratora.
- Nije valjda Adelmo iz Otranta? - Poznajete ga?
Ne, ali sam upoznat s njegovim radovima.
Njegov humor i komične slike su gotovo zloglasne.
Ali, rekli su mi da je veoma mlad.
Ah, da! Vrlo mlad, zaista.
Nesretan slučaj, bez sumnje?
Da, kao što ste rekli, nesretan slučaj.
Dobro... onda ja...
Brate Villiame...
mogu li govoriti s vama otvoreno?
Uznemireni ste.
Kad sam čuo da dolazite u naš samostan...
povjerovao sam da je to odgovor na moje molitve.
Rekoh: "On je čovjek koji poznaje i ljudsku dušu...
i razvratno zlo."
Smrt brata Adelma izazvala je mnogo...
straha od natprirodnog u mojem stadu.
To je moj učenik, Adson.
Najmlađi sin barona od Melka.
Molim Vas, nastavite.
Našli smo tijelo poslije velike oluje...
užasno unakaženo...
bačeno između stijena ispred tornja...
ispod prozora koji... kako da kažem...
- koji... - Koji ste našli zatvorenog.
- Netko vam je rekao? - Da je bio otvoren...
ne biste spominjali natprirodne uzroke.
- Zaključili biste da je pao. - Brate Villiame,
taj prozor se ne može otvoriti...
niti je staklo razbijeno.
Ne postoji pristup krovu iznad.
Tako... Kad niste mogli pronaći prirodno objašnjenje...
redovnici su posumnjali u prisutnost natprirodnih sila.
Potrebna mi je pomoć britkog čovjeka poput Vas.
Britkog u razotkrivanju i obazrivog, ako je potrebno...
u zataškavanju prije no što stignu papini izaslanici.
Vi znate da se više ne miješam u takve stvari!
Nerado sam vam natovario breme moje dileme, ali...
obzirom da ne mogu umiriti svoje stado...
nemam alternative nego da sve prepustim Inkviziciji.
To je Ubertino iz Casalea...
jedan od najvećih duhovnih vođa našeg reda.
Dođi.
Mnogi ga poštuju kao živog sveca,
ali drugi ga žele spaliti kao heretika.
Njegova knjiga o siromaštvu svećenstva...
nije najomiljenije štivo na papinom dvoru.
Dakle, on se skriva.
Dragi Franjevci,
morate odmah napustiti ovo mjesto.
Vrag luta ovim samostanom!
Ubertino, ja sam, Villiam.
Villiam iz Baskervillea.
Villiam je mrtav.
Villiame... sine moj...
oprosti mi.
Odavno smo izgubili svaki tvoj trag.
Jako sam se trudio da me zaborave.
Kad smo saznali za tvoje nedaće...
molio sam se Bogorodici za čudo.
Tvoje molitve su naišle na povoljan prijam.
To je moj mladi učenik, Adson iz Melka.
Njegov otac mi ga je povjerio na obuku.
Neka odmah ode odavde! Ne znate li da je vrag...
bacio lijepog dječaka kroz prozor?
Bilo je nešto žensko...
nešto vražje... u mladiću koji je poginuo.
Imao je oči djevojke...
koje traže vražji put.
Čuvajte se ovog mjesta.
Zvijer je među nama.
Mogu je osjetiti... sad... ovdje...
unutar ovih zidina. Uplašen sam, Villiame.
Za tebe, za mene. Za ishod rasprave...
Sine moj! Vrijeme u kojem živimo!
Ne plašimo našeg mladog prijatelja.
Lijepa je, zar ne?
Kada žena... po prirodi tako izopačena...
postane uzvišena Svetim Duhom...
tad ona može postati plemenito sredstvo svetosti.
Lijepe dojke... koje hrane samo jednu bebu.
- Ne sviđa mi se ovo mjesto. - Zaista?
Nalazim da je uzbudljivo. Dođi.
Ne smijemo dopustiti da padnemo pod utjecaj...
iracionalnih glasina o Antikristu.
Umjesto toga, vježbajmo svoj um...
i probajmo pronaći riješenje ove zagonetke.
Bit će ti plaćeno na Nebu...
za ono što daješ na Zemlji.
Moj učitelj je vjerovao u Aristotela, grčkog filozofa...
i njegovu izvanrednu logičku inteligenciju.
Na sreću, moji strahovi nisu bili...
puki fantomi mladalačke mašte.
Kako mračan kraj za takvog briljantnog iluminatora.
Još jedna darežljiva donacija crkve siromašnima.
Što ako ovo nije toranj s kojeg je pao...
nego neki od ovih, a tijelo se skotrljalo ovim putem?
Vrag više nije potreban.
Ovdje ima više krvi.
Odavde je pao.
Skočio je.
- Slušaš li me? - Da, skočio je.
Skočio? Mislite li da se ubio?
Da... zašto bi se inače netko penjao tamo usred oluje?
Ne zato da bi uživao u pejzažu.
Možda ga je netko ubio.
I onda vukao tijelo čitavim putem gore?
Mnogo je lakše osloboditi ga se kroz ova mala vrata.
Dragi moj Adsone. Ovo je elementarno.
Suicid?
Mislite li da je Bog napustio ovo mjesto?
Je li ti poznato ijedno mjesto na kojem se Bog osjeća kao kod kuće?
Molimo se, o, svemoćni Bože, da ovdje nema razloga...
da sumnjamo na prisutnost zlog duha među nama...
bilo na ovom, bilo na onom svijetu.
Zahvaljujemo našem Gospodu na tome što rasprava...
kojoj imamo veliku čast biti domaćini...
sad može biti održana bez sjenke straha.
Također zahvaljujemo providnosti što nam je poslala brata Villiama...
čiji su iskustvo i prethodne dužnosti...
iako njemu tegobni... bili od takve koristi za nas.
Neka spokoj i duševni mir...
zavladaju ponovno našim srcima.
Redovnik mora biti tih.
On ne smije govoriti što misli...
dok ga se nešto ne pita.
Redovnik se ne smije smijati.
Zato što su budale oni...
koji dižu svoj glas u smijehu.
Učitelju... ako smijem pitati, koje su to...
tegobne dužnosti o kojima je govorio fratar?
Zar niste oduvijek bili redovnik?
Čak i redovnici imaju prošlost, Adsone.
Sad, pokušaj zaspati.
Samo...
Da, učitelju.
Tu je tuga u mudrosti.
Onaj tko povećava svoje znanje...
također povećava i svoju patnju.
Nesreća!
Dogodila se nesreća!
Oče! Tragedija u svinjcu!
Dođite! Dođite brzo!
Ovaj, priznajem, nije izvršio samoubojstvo.
Vode!
Venancije, prevoditelj s grčkog!
Sam sam si kriv. Da nisam tako spremno povjerovao u Vaše zgodno objašnjenje...
ova druga tragedija mogla je biti spriječena.
Fratre, uvjeren sam da se brat Adelmo ubio.
Ne znam da li je ova smrt povezana s tim. Namjeravam to istražiti.
"Nakon velike oluje, s drugom trubljom..."
"more postaje krvavo."
- I uhvati... ovo je krv ovdje! - Proročanstvo iz Apokalipse.
"S trećom trubljom, vatrena zvijezda..."
"past će u izvor."
Vrag je ovdje!
Strugana stabljika srčice za liječenje proljeva.
Kao što lukovice, pripremljene u malim količinama...
tople i vlažne, pomažu u produžetku muškarčeve erekcije.
Onima koji se nisu zavjetovali, prirodno.
Koristite li arsen u nekim prilikama?
Da.
Djelotvoran je kod liječenja nervnih bolesti.
Ako se uzima u malim količinama.
Što se događa ako to nisu tako male količine?
Smrt.
Koja je bila njegova uloga ovdje?
Bio je naš najbolji prevoditelj s grčkog.
Čitav svoj rad posvetio je Aristotelu.
Je li bio u prijateljskim odnosima s naočitim Adelmom?
Da. Radili su zajedno u pismohrani.
Ali na bratski način, razumijete me? Ne kao...
hoću reći... tjelesna iskušenja mogu biti suglasna s prirodom...
ili protiv prirode.
A oni nisu dozvolili da do toga dođe... shvaćate!
Penitengiazite!
Čuvaj se Sotone, koji dolazi po tvoju dušu.
Smrt je vrhunac.
Razmišljaš o mom svetištu?
Ovdje, imamo vraga.
Ružnog kao Salvatore.
Mali moj brate, penitengiazite.
"Penitengiazite"?
Nisam to rekao.
Rekao si "penitengiazite". Čuo sam te.
Plemeniti oče, magnifico!
Nisam dobar govornik. Rekoh "penitencia".
Redovnik sam. Sveti Benedikt! Sveti Benedikt!
Salvatore, dolazi ovamo!
Učitelju, koji jezik on to govori?
Sve jezike... i nijedan.
Koja je to riječ koju ste obojica ponavljali?
"Penitengiazite"?
- Što to znači? - Da je grbavac, nesumnjivo...
nekad bio heretik.
"Penitengiazite" je bio uzvik okupljanja Dolčinovaca.
Dolčinovci? Tko su bili oni?
Oni koji su vjerovali u Kristovo siromaštvo.
Isto kao i mi, Franjevci.
Ali oni su također zahtjevali da svatko mora biti siromašan.
Dakle, klali su bogate.
Vidiš, Adsone...
korak između ekstatičke vizije i griješne pomame...
tako je mali.
Ali, nije li onda on mogao ubiti prevoditelja?
Ne... Debeli biskupi i bogati svećenici...
su mnogo više po ukusu Dolčinovaca...
od stručnjaka za Aristotela.
Ali, u pravu si, moramo ostaviti um otvoren.
Sretni smo što smo našli snijeg ovdje.
To je pergament po kojem se kriminalac, nehotice...
potpisuje.
Što zaključuješ iz ovih otisaka?
Dvostruko su dublji od ostalih, učitelju.
Dobro! I što možemo zaključiti?
Da je čovjek bio vrlo težak.
Točno. A zašto je bio vrlo težak?
Zato što... je bio jako debeo?
Ili zato što je nosio drugog čovjeka.
Smjestimo potpis ovih potplata u naše pamćenje.
Ali, otisci vode od amfore, u ovom smjeru.
Adsone, isključio si mogućnost...
da je čovjek hodao unatrag, vukući tijelo...
kroz brazdu koju je načinio petama.
Gdje je učeni grčki prevoditelj...
sreo svog nepoznatog ubojicu?
Brate knjižničaru,
možda ćete nam dopustiti da pregledamo radove dvojice nesretnika...
koji su tako jadno otišli kod Boga?
- Zahtjev Vam je vrlo neobičan. - Kao i okolnosti njihovih smrti.
Brat Adelmo sjedio je tamo.
Naočale u okviru.
Magarac biskupe podučava Bibliju.
Papa kao lisac. A fratar kao majmun.
Imao je odvažnosti i talent za komične slike.
Redovnik se ne smije smijati! Samo se budale smiju bez razloga!
Uvjeren sam da Vas moje riječi nisu uvrijedile, brate Villiame...
ali čuo sam ih kako se smiju stvarima koje nisu za smijanje.
Vi, Franjevci, međutim, pripadate redu...
koji na veselje gledaju s poniznošću.
Da, to je točno. Sveti Franjo bio je uvijek raspoložen za smijeh.
Smijeh je vražja grimasa koje iskrivljuje lice...
i čini da ljudi sliče majmunima.
Majmuni se ne smiju. Smijeh je svojstven samo čovjeku.
Kao i grijeh. Krist se nikad nije smijao.
Jeste li sigurni u to?
Ništa u Bibliji ne pokazuje da je to činio.
Također ništa ne pokazuje da nije.
Čak su i sveci također koristili komediju...
ne bi li izvrgli ruglu neprijatelje vjere.
Na primjer, kad su pogani uronili svetog Mavru...
u kipuću vodu, on se požalio...
da mu je kupka hladna. Sultan je stavio ruku unutra...
- i opekao se. - Svetac...
uronjen u kipuću vodu ne igra se dječje igre.
On prigušuje svoje krike i trpi za istinu.
I još, Aristotel je posvetio svoju drugu knjigu Poetike komediji...
kao jednom od instrumenata istine.
Čitali ste taj rad?
Naravno da nisam. Izgubljen je stoljećima.
Ne, nije! Nikad nije ni napisan!
Zato što providnost ne želi glorificirati uzaludne stvari.
- To moram imati u vidu. - Dosta!
Opatija je prekrivena tugom. Još ste se vi našli...
ometati nas u našoj tuzi uzaludnom sprdnjom!
Oprosti mi, časni Jorge. Moje primjedbe su zaista bile neumjesne.
Gdje je stol grčkog prevoditelja?
Ovdje.
Dođi, Adsone.
- Što zaključuješ oz ove posjete? - To da se tamo nismo smjeli smijati.
Ali jesi li primijetio da ima malo knjiga na spisateljskim postoljima?
Svi ti spisatelji, prepisivači, prevoditelji, istraživači...
mislioci... Gdje su knjige koje su im potrebne za rad...
one, po kojima je ova opatija poznata?
Gdje su knjige?
- Provjerate li me, učitelju? - Što ti misliš?
S dužnim poštovanjem...
izgleda kao da, kad god mi postavite pitanje, vi već znate odgovor.
Znate li gdje su knjige?
Ne, ali vjerujem da onaj toranj sadrži još nešto osim zraka.
Učitelju, da li ste vidjeli mala vrata koja je knjižničar zatvorio kad smo došli?
Vode li ona u knjižnicu?
Učitelju! Brzo! Imam ga!
- Stop! Dosta. - Pokušao nas je ubiti.
Salvatore!
Molim Vas, nemojte govoriti fratru o njegovoj prošlosti.
On nije upleten u smrti u ovoj opatiji. Kunem se da nije.
Brate Remigio, moja cijena su neke informacije.
Nisam mogao razumjeti zašto je moj učitelj tako brzo odbacio...
moje sumnje s heretičkog grbavca,
ni zašto tako žurno moramo posjetiti toranj.
Pretpostavljam da se nije dugo mogao opirati iskušenju...
da uđe u knjižnicu i pogleda knjige.
Nema brave. Kao što sam i mislio, sigurno postoji zasun s unutrašnje strane.
Kako ćemo ući?
Očigledno je, da postoji još jedan ulaz.
Da pogledamo što je okruglasti pomoćnik knjižničara...
jutros pokušao sakriti.
Malena grčka slova.
Vjerojatno ih je napisao mrav s nožicama umočenim u tintu.
"Zabava s manama prostog naroda."
Pisano je limunovim sokom.
Strijelac... Sunce... Merkur...
Škorpion.
To su zodijački znakovi... određuju smjer...
ali kuda?
Tko je tamo? Tko je tamo?
- Moje naočale... - Bile su u knjizi.
Idi onamo!
Izlazi, kurvo mala!
Znam da si ovdje. Mogu te namirisati.
Što je s tobom? Bojiš li me se?
Naći ću te.
Tko je ona?
Tko je ovo stvorenje, ova ruža meka poput paperja...
čarobna poput mjeseca, blistava kao sunce...
zastrašujuća poput vojske spremne za bitku?
Dobro večer, Salvatore.
To je ono što hvataš ovdje?
Ovdje su "piu grassi", veći.
Jedeš li ih?
- Želite li? - Hvala, ne.
Ich bin dobro katoliko.
Ako si dobar kršćanin, moraš mi reći ovo.
Dakle, Adelmo je dao pergament Berengaru?
Ne. Prijevod... prijev...
- Prevoditelju! Venanciu, crnom redovniku. - Da, da.
- Što se potom dogodilo? - Tada...
Učitelju! Ovdje, brzo! Pronašao sam još jednog.
Gdje ti je razum, dječače?
Jesi li ikad sreo nekoga s grudnim košem dovoljno velikim da se smjesti...
srce ove veličine?
Ne. Ne!
To je volovsko srce.
Jedan od redovnika ga je vjerojatno dao seljančici...
u zamjenu za njene usluge.
Djevojci? Kojoj?
Onoj koju sam ugledao vani.
- To je sigurno vrlo ružan redovnik. - Zašto ružan?
Da je mlad i lijep, ona bi ga blagoslovila...
svojom pohotnom milosti besplatno.
Što god da se dogodilo u ovoj užasnoj kuhinji...
nije od značaja za našu istragu.
Grbavac me je uvjerio da je brat Berengar,
pomoćnik knjižničara, ključ čitave zagonetke.
- Rekao si nešto? - Ne, učitelju.
Dobro.
Učitelju?
Postoji nešto što Vam moram reći.
Znam.
Želite li moju ispovijed?
Draže bi mi bilo da mi prvo ispričaš kao prijatelj.
Učitelju...
Jeste li ikada bili...
zaljubljeni?
Zaljubljen?
- Mnogo puta. - Bili ste?
Naravno. Aristotel, Ovidije, Vergilije...
Ne. Mislio sam na...
Nisi li pobrkao ljubav s požudom?
Jesam li?
Ne znam.
Želim joj svako dobro.
Želim da bude sretna. Želim je izvuči iz bijede.
Joj.
- Zašto "joj"? - Zaljubljen si.
Je li to loše?
Za redovnika to svakako predstavlja problem.
Ali, nije li sveti Toma Akvinski veličao ljubav iznad svih vrlina?
Da, ljubav prema Bogu, Adsone. Ljubav prema Bogu!
A, ljubav prema... ženi?
O ženama je Toma Akvinski znao vrlo malo.
Biblija je veoma jasna. Evanđelja nas upozoravaju.
Žena može oduzeti čovjeku dragocijenu dušu.
Svećenici nam govore:
"Žena je gora od smrti."
Da, ali... koje je vaše mišljenje, učitelju?
Naravno, ja nemam prednosti tvog iskustva...
ali teško mi je sebe uvjeriti da je...
Bog stvorio takvo biće...
ne obdarivši ga pritom baš nikakvim vrlinama.
Kako bi miran bio život bez ljubavi, Adsone.
Kako siguran... kako miran...
i kako dosadan.
Bože, poveo si nas k utočištu...
duhovnog mira zato što žudiš za pomirenjem...
onoliko koliko i mi, Franjevci.
Idemo, braćo!
Brate Berengare!
Vjerojatno se skriva ovdje negdje...
s knjigom i mojim naočalama.
Brate Berengare!
Učitelju, pogledajte! Vrata!
Brate Malaquia!
Tražim vašeg pomoćnika, brata Berengara. Da li je ovdje?
Ne.
Tako... Znate li gdje ga mogu pronaći?
Ne.
Nije li možda gore, u knjižnici?
Ne.
Radoznao sam pogledati knjižnicu sam. Mogu li?
Ne.
Zašto ne?
Stroga fratrova zapovijed.
Nikome nije dopušten ulaz u knjižnicu...
osim meni i mom pomoćniku.
Tako... Hvala vam još jednom.
Možda mu se nešto dogodilo.
Možda ćemo ga pronaći u vodi.
- Što? - Treća trublja...
kao što reče Ubertino. Knjiga Otkrivenja.
To nije knjiga koju tražimo.
Je li taj pilić za tebe? Više sliči na vrapca.
Franjevci.
Dobrodošli u našu opatiju, brate Michele.
I ostali franjevački izaslanici.
Stani u red kao i ostali.
Salvatore, pusti ga!
Ovo je Cuthbert iz Winchestera...
jedan od naših najuvaženijih franjevačkih gostiju.
Dođite, Vaša milosti. Imamo vrlo hitne stvari za raspraviti.
Fratar i njegovi redovnici vjeruju...
da je vrag u poslu među ovim zidinama.
Jest.
Jedini dokaz o vragu koji sam vidio...
je želja svih da ga vide na djelu.
Što ako je Ubertino u pravu, a ti ne?
Ova rasprava je važna za sve nas.
Sumnjamo da papa želi raspustiti naš red.
- I proglasiti nas hereticima. - Da, i proglasiti nas hereticima.
Mogu odgovarati na pitanja samo na jedno po jedno.
Villiame, poklonili smo ti povjerenje.
Molim Boga da to ne zloupotrijebiš.
Brate Villiame.
Jeste li našli knjigu na grčkom?
Ne.
Bio sam u pravu.
Sve je kao u knjizi Otkrivenja.
- Moramo razgovarati. - Zaista, moramo.
Imam mnogo toga za reći.
Nakon što on i ja istražimo ovo truplo.
Lišće limuna je koristio za ublaživanje boli.
Bio je ljevoruk?
Brat Berengar bio je čudan na mnogo načina.
Ima li još ljevaka u samostanu?
Ne, koliko znam.
Mrlje od tinte.
Nije pisao jezikom, pretpostavljam.
- Nekoliko redova na grčkom. - Da, napisao ih je Venancije.
Bilješke iz knjige koju je čitao...
neposredno prije smrti. Primjećujete li kako se rukopis mijenja?
Od ovog trenutka je umirao. A što možemo da zaključiti od toga?
Mrlja plave boje.
Da, ali jedinstvena mrlja plavetnila...
mješavina vašeg najboljeg iluminatora, brata Adelma...
koji je imao ovaj pergament prije Venancija.
Kako to znamo? Zato što ove bilješke prekrivaju...
Adelmove plave mrlje, a ne obratno.
Brate Villiame,
Ovaj samostan je umiješan u zastrašujući misterij.
Nisam otkrio baš ništa u vašem mračnom izvještaju...
što bi ga rasvijetlilo.
Adsone, svjetlo.
Netko je u velikom bolu skrivao tajnu...
velikog značaja.
Kaligraf je, bez sumnje, lijevoruk.
Jedini lijevoruki član Vaše zajednice je... ili točnije, bio je...
brat Berengar, pomoćnik knjižničara.
Kakvo je to tajno znanje koje mu je povjereno?
- Osjećam da ćete me obavijestiti. - Knjige. Zabranjene knjige.
Duhovno opasne knjige.
Svatko je znao za pomoćnikovu strast...
prema zgodnim momcima. Kad je lijepi Adelmo...
poželio pročitati tu zabranjenu knjigu...
Berengar mu je ponudio ključ tajne gdje se knjiga nalazi...
u ovom pergamentu...
u zamjenu za neprirodna milovanja.
Dosta, Villiame!
Adelmo se prepustio Berengarovom pohotljivom ophođenju.
Ali kasnije, upropašten, kajući se, očajan, luta...
po groblju, gdje se susreće s grčkim prevoditeljem.
- Kako znate? - Bilo je svjedoka.
Grbavac...
kaže da je vidio Adelma kako daje ovaj pergament Venanciju...
i trči prema malom tornju...
i baca se kroz prozor.
U noći mog dolaska, dok Berengar kažnjava svoje griješno tijelo...
Venancije, sljedeći uputstva s pergamenta...
ulazi u zabranjenu knjižnicu i pronalazi knjigu.
Vraća se do svog stola i počinje je čitati.
Nažvrljavši ove mistične riječi...
umire s crnim mrljama na prstima.
Pomoćnik otkriva tijelo...
i vuče ga do svinjca ne bi li skrenuo sumnju sa sebe.
Ali ostavlja svoj potpis na snijegu.
Knjiga je ostala na prevoditeljevom stolu...
Prošle noći, Berengar se vraća tamo i čita je.
Ubrzo, obuzima ga nepodnošljiv bol...
pokušava napraviti kupku s listovima limuna...
i umire u mukama.
I njemu su prsti bili crni.
Troje mrtvih zbog knjige koja ubija...
ili zbog čovjeka koji ubija.
Stoga Vas molim za dozvolu da posjetim knjižnicu.
Brate Villiame, gordost vas zasljepljuje.
Obožavajući razum...
propuštate vidjeti ono što je očigledno svakome u ovom samostanu...
Papini izaslanici su stigli. Bernardo Gui.
Hvala Vam, brate Villiame.
Zahvalni smo na vašim naporima...
ali sad vas molim...
da se uzdržite od daljnje istrage.
Srećom, stigao je netko s papinom delegacijom...
tko je dobro upoznat s prirodom zla.
Čovjek kojeg, vjerujem, poznate vrlo dobro.
Bernardo Gui...
iz Inkvizicije.
Učitelju, tko je Bernardo Gui?
Tražio sam te po čitavom samostanu!
Michele napokon želi govoriti s tobom.
Na samo.
- Znaš li tko je došao? - Znam. Bernardo Gui.
Ubertino se mora sakriti na sigurno mjesto.
- To je već učinjeno. - Ti si taj za kojeg se brinemo.
Moraš se okanuti te potpuno nevažne istrage.
- Pogrešni zaključci. - Pogrešni, pogrešni.
- Istina je. - U pravu sam!
Villiam je u pravu, on je uvijek u pravu!
Bez obzira na posljedice...
po sebe ili druge... Villiam iz Baskervila...
mora uvijek dokazati da je u pravu.
Nije li te tvoja taština, tvoja intelektualna gordost...
već jednom dovela u sukob s Bernardom Guiem?
Ne izazivaj sudbinu dva puta, Villiame.
Čak te ni car ne bi bio sposoban zaštititi kad bi se zapetljao s Bernardom.
Moje tijelo je zaboravilo grešno zadovoljstvo koje...
mi je dala. Ali, moja duša je ne može zaboraviti.